User blog:SootNpoo/Drömmar i skogen

Det hade inte varit en dans på rosor direkt och det hade tagit lång tid för henne att vänja sig vid de långa arbetstiderna. Beatrice hade aldrig haft en riktig barndom däremot så övergången från flicka till kvinna hade varit relativt smärtfri (om man nu inte räknade med den där stunden med Anton bakom stallet). Hon och de tre syskonens mor hade dött i barnasäng och hon hade fått ta över hushållet därefter då deras far inte var den renligaste mannen. Men det förstås, vilken man var egentligen det?



När hon tydligen hade fyllt femton vårar (vem hade egentligen någon uppfattning om åren som går när man inte firade något) så ansåg deras far att det var dags för henne att lämna boet och arbeta. “Bäst var det ju givetvis om hon skickade hem pengarna som hon tjänade” för efter att han hade talat med krogägaren så hade han förstått att hon skulle “få sova och äta där och då behövde hon ju inte slantar, eller hur? Så mycket bättre då att de går till honom, eller tja, hennes syskon”…



Beatrice hade jakande gått med på det bara för att bli slagen över huvudet utav den andra pigan - Alexandra. “Det visste väl alla!?” menade hon “att män bara söp upp pengarna! Bättre att hon gav mat direkt till de små!?”

Även Anton ville ha hennes lön för han hade stora planer för dem, han skulle bygga dem ett hus och gifta sig med henne, hon skulle inte behöva arbeta igen, som en proper dam!



Jojo.. När en ung alvinna med hår lika svart som natten hade passerat några gånger i sällskap av sin far och några andra män, så hade han inte verkat lika intresserad länge. Hon hade dessutom varit smal och smärt; med hud i samma färg som mjölk, Beatrice visste mycket väl att hon skulle ha plats med både tre och fyra alvinnor i sin enda klänning, att hon knappast var smal och ännu mindre hade hud som mjölk. Men hon arbetade hårt och hon klagade aldrig, nog betydde det väl mer än att födas med ett silversked i truten? I alla fall var det vad hon frågade Alexandra när de låg bredvid varandra under trappan som ledde upp till gästernas utrymme på övervåningen. Det var varmt där och om en gäst behövde något mitt i natten så skulle de knarrande trappstegen väcka dem direkt! Smart. Men inte vidare bekvämt.



Den gamle halvalven som ägde Rotvältan hade ställets enda säng, hon hade sett den några gånger när hon varit inne för att tömma Iepthaes nattkärl eller när hon och Alexandra stått och petat på honom med en kvast för att se om han ännu levde. Det kunde alltid höras lustiga ljud ifrån hans rum på mornarna, innan han började rossla och spotta och Alexandra bestämt fått nog och bar ut hisgröten för frukosten. Iepthae brukade komma ut och stoppa i sig några dadlar innan han kärvänligt klämde hennes bak och sade att hon var en växande flicka och borde äta mer än hon gjorde.

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;">

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;"><span style="font-size:11pt;font-family:Arial;color:#000000;background-color:transparent;font-weight:400;font-style:normal;font-variant:normal;text-decoration:none;vertical-align:baseline;white-space:pre;white-space:pre-wrap;">Dagen passerade så som alla de andra, de tog beställningar, städade, tittade till djuren och någon gång per månvarv kunde de tvätta filtarna och kuddvaren, sola sig och titta på de krigare eller handelsmän som kom eller gick. Frettah var en vanlig syn och svår att inte lägga märke till då hon hade både svans och horn. Sent en kväll dök hon upp och ville ha en ny häst och vatten innan hon fortsatte av igen som om själva livet berodde på det.

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;">

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;"><span style="font-size:11pt;font-family:Arial;color:#000000;background-color:transparent;font-weight:400;font-style:normal;font-variant:normal;text-decoration:none;vertical-align:baseline;white-space:pre;white-space:pre-wrap;">-”Vad spännande, några måste ha väldigt intressanta liv.”

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;"><span style="font-size:11pt;font-family:Arial;color:#000000;background-color:transparent;font-weight:400;font-style:normal;font-variant:normal;text-decoration:none;vertical-align:baseline;white-space:pre;white-space:pre-wrap;">-”Mhmm..”

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;">

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;"><span style="font-size:11pt;font-family:Arial;color:#000000;background-color:transparent;font-weight:400;font-style:normal;font-variant:normal;text-decoration:none;vertical-align:baseline;white-space:pre;white-space:pre-wrap;">Beatrice försökte få ögonkontakt med Anton men han låtsades inte se och gick till stallet med den löddrande hästen som Frettah lämnat.

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;">

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;"><span style="font-size:11pt;font-family:Arial;color:#000000;background-color:transparent;font-weight:400;font-style:normal;font-variant:normal;text-decoration:none;vertical-align:baseline;white-space:pre;white-space:pre-wrap;">-”Har du någon gång varit i Korphamn, Alex?”

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;"><span style="font-size:11pt;font-family:Arial;color:#000000;background-color:transparent;font-weight:400;font-style:normal;font-variant:normal;text-decoration:none;vertical-align:baseline;white-space:pre;white-space:pre-wrap;">-”Aldrig. Men någon gång ska jag dit! Och du också. Kanske kan vi hitta bättre jobb där?”

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;">

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;"><span style="font-size:11pt;font-family:Arial;color:#000000;background-color:transparent;font-weight:400;font-style:normal;font-variant:normal;text-decoration:none;vertical-align:baseline;white-space:pre;white-space:pre-wrap;">-”Kanske förvandlas Ieppe en dag till en stilig prins? Chansen är lika stor. Fjantar!”

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;">

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;"><span style="font-size:11pt;font-family:Arial;color:#000000;background-color:transparent;font-weight:400;font-style:normal;font-variant:normal;text-decoration:none;vertical-align:baseline;white-space:pre;white-space:pre-wrap;">Anton gör en oförskämd gest åt dem innan han stänger dörren och de båda kvinnorna suckar.

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;">

<p dir="ltr" style="line-height:1.38;margin-top:0pt;margin-bottom:0pt;">